Okej, önska dig nåt nu. Blås ut dem.
- Okej! - Ja, ja, ja, ja!
Drayton, har du inget hyfs? Ge tjuven den första biten.
- Jag stal inte era jävla grisar! -Kallar du min son lögnhals?
Han såg dig stjäla vår egendom.
Varför skulle jag gå nära era lortiga grisar eller er vidriga familj?
Hela världen får veta vad för slags avkomma du fostrar här, Verna!
Tysta honom. Jag har fått nog.
Ingen bondlurk ska förstöra min sons födelsedag.
Vill du ha din present nu?
- Du vet att du är min älskling. -Kom igen, Jed. Nu så.
- Jed. -Nu gäller det, Jed!
Kom ihåg att otäcka typer som han försöker splittra vår familj.
Men vi låter inte det ske, va? Ta upp den nu.
Jed, ta upp den!
- Jed! -Jed.Jed.Jed.
- Ta upp den, Jed! -Jed.Jed.Jed.
- Jed. Jed. Jed. -Du vet vad du måste göra.
- Just det, Jed! -Ta honom, pojk!
- Du klarar det. -Kom igen, Jed.
Jed! Jed! Jed!
- Så där ja. -Ta honom, pojk!
Så ja! Nu är det dags! Kom igen, pojk!
Jed,Jed,Jed!
Jed, gör det!
Jed!
Mamma! Nej, mamma!
Hör du. Du svek oss, Jed.
Det är okej. Familjen är alltid här för dig. Kom ihåg det. - Gör det.
Released on www.Danishbits.org
- Försöker du få oss att krascha? -Ska jag sluta?
Nej, det sa jag inte.
Akta!
Vad fan var det där för nåt? Hör du, Betty.
- Vad är det? -Jag vet inte.
Då åker vi.
Vad...?
Det är bara ett barn.
Kom nu! Vi kommer för sent!
Hejsan.
Är du okej?
- Du borde inte leka på vägen. -Hjälp mig, snälla!
- Vart ska du? Jag körde inte på honom. -Det är nåt konstigt.
- Han behöver hjälp! -Herre jesus...!
Hallå, lille vän, hör du mig?
Låt mig få hjälpa dig!
Hallå?
Det är okej. Du kan komma fram.
Betty?
Betty, vart tog du vägen?
Hallå?
Kom fram. Jag ska inte röra dig.
Jag vill bara hjälpa dig.
Okej?
Det gjorde du bra, Jed. Du ser ut att kunna lära dig lite trots allt.
Nubbins, lär honom lite mer.
Visa honom!
- Var är hon?! -Lugn, Hal.
- Släpp fram mig. Ge fan i mig! -Vi måste se vad som har hänt.
Det är min älskling där inne.
Är hon där inne? Är min älskling där inne? Svara nu, för helvete!
Vi tog en av dem.
Jag hann inte fram till henne. Jag är hemskt ledsen, jag svär.
Drayton Sawyer.
Den här gången blir det inte Gorman House för dig. Nej...du är vuxen nu.
Det betyder gaskammaren för dig.
För vad? Griper ni mig för att jag hittade ett lik? Det är inget brott.
Ska jag sätta en kula i din jävla skalle då?
Stoppa ner den, Hal. Vi har inga bevis.
- Lugn, Hal. Tappa inte huvudet. -Han är inte värd det.
Jävla slödder.
- Släpp de där pojkarna och det nu! -Räkna inte med det, Verna.
Såg ni dem göra nåt olagligt? Nej. Ta av bojorna och släpp ut honom!
Nej. Han stannar precis där.
- Varför? -Han är inte gripen.
- Vi skyddar honom - mot dig. -Vad pratar du om?
Jag har varit på flera brottsplatser-
-där Sawyers redan råkade vara. Barnen är i fara hos dig.
- Skitsnack. -Skicka några bilar till Sawyers hus.
- Samla ihop alla minderåriga! -Det får du inte göra.
Jag har en fullmakt som säger att jag får det.
Det heter framkallande av fara för barn.
Tar du ett av mina, så tar jag alla dina, Verna.
Allihop.
1935 införde Texas ett program för barn som for illa.
TIO ÅR SENARE
Det första året togs nästan 50 barn från hem-
-där brottslighet var normen.
De flesta barnen fick nya namn och sattes i fosterfamilj.
Andra, vars föräldrar hade förstört dem, hamnade här på Gorman House.
Vi sörjer för deras psykiska och fysiska behov.
Ja, sir. Jag har velat komma hit länge.
- Jag tror jag kan hjälpa dem. -Elizabeth.
- Snälla ni, säg Lizzy. -Elizabeth.
De flesta av dessa barn slutar i fängelse eller på mentalsjukhus.
Att ha dem här är säkrare för alla.
Håll garden uppe.
Hejsan.
Jag heter Lizzy. Jag är ny här och jag vill lära känna er.
Det där är Bud.
Du säger inte så mycket, va, bjässen?
- Du sitter på min plats. -Äh. Förlåt.
- Jag heter... -Lizzy. Ja, jag hörde det.
- Förlåt Jag heter Jackson. -Jackson och...Bud.
- Vad ger vi dig för medicin, Jackson? -Medicin?
De ger oss det och vi tar det, va?
Det vet du nog mer om än vi, Lizzy.
- Du kommer inte ge mig besvär, va? -Nej, inte jag, Lizzy.
Har du nåt skäl till att säga mitt namn så där?
Nej. Jag antar att jag nog bara gillar hur det låter.
Fan för dig, jävla as! Jag trycker ut dina ögon!
- Släpp honom. -Det angår inte dig!
- Det angår mig. Vad är problemet? -Han sa saker som jag inte gillade.
Nåt om en flicka i sköterskeuniform och hur hon kunde smaka.
Bort från mig! Släpp mig!
- Fan för dig, Frankenstein! -Sluta, idioter!
- Återgå till det ni gjorde. -Jag har inte gjort nåt.
Titta inte på mig.
Vad gör du?!
Kom.
Vad är det att bråka om? Det var bara en dum mus.
- Har du eld? -Du får inte röka här.
Jag fick ett specialtillstånd. Det är sant. Du kan fråga dr Lang.
- Det ska jag göra. -Han säger att det hjälper mig.
På grund av min ångest.
Ärligt talat... Det är för att jag är hans favorit. Han sa det till mig.
- Nu fick du en varning. -För vad? Jag tog ett bad.
Gå ut.
Kärring.
- Är allt bra? -Ja, dr Lang. Jag mår fint.
- Jag ska prata med Isaac och Bud. -Bud gjorde inget.
Jag ser fram emot vårt möte i morgon, Jackson.
Han har rätt. Bud gjorde inget.
- Han slogs bara. -Han försvarade mig.
Du ska höra vad han gjorde med sin sista fosterfamilj.
- De tog hans hund ifrån honom. -Ja.
Det är ett alldeles utmärkt skäl till att slå nån så att de hamnar i koma.
Ja, jag sa det bara.
Diagnos: BIPOLÄR SJUKDOM
- Förlåt, jag ville inte skrämma dig. -Det gjorde du inte.
Tack för att du hjälpte Bud. Du känner honom inte ens-
-så det är...det är snällt.
Jag är här för att hjälpa er alla.
Du är den första snälla som vi har haft här.
- Så jag tänkte att du borde veta. -Veta vad?
Vad som försiggår i ECT-kammaren.
Ungdomarna har börjat kalla det för "Dr Langs skräckkabinett". Det aset.
Varför det?
Titta in i kväll och se själv. Du kanske kan göra nåt åt det.
Jackson?
Du kommer ut härifrån en dag.
Och bara för att du inte kan lita på vissa...
...betyder inte det att du inte ska lita på andra.
Jag ska tänka på det.
Förlåt att ni fick vänta.
Barry Farnsworth. Vi har varit här i en timme.
"Vi"?
- Miss Sawyer... -Hon är "mrs Carson" nu.
- Jag vill träffa Jed. -Vi har pratat om det här förut.
- Är efter år. -Han är min son.
- Och jag har råd med advokat nu. -Det förändrar inget.
Han togs ifrån er av en anledning.
- Visa honom. -Det är ett föreläggande.
Domstolen säger att mrs Carson har besöksrätt.
Ni måste låta mig träffa honom. Hämta hit Jed.
Det är ett problem. De flesta av dessa barn fick nya namn-
-så att de kan gömma sig för sina degenererade, kriminella familjer.
Jed kommer nog inte ihåg er eller ens sitt riktiga namn.
Men ni vet vem han är. Ni och den galne rangern. Ni känner dem alla.
Jag har många patienter. Vi måste kolla journalerna för att vara säkra.
- Det är skitsnack. -Det kräver ett annat föreläggande.
Journalerna är väldigt känsliga.
Ge mig rätt domstolsföreläggande så ska jag gladeligen hjälpa er.
- Det där tog tre månader att få! -Då får ni sno på.
Jed blir 18 snart. Jag ska förorda att han flyttas till ett fängelse.
Du är ett svin.
Även om ni har gift er rikt och lejt en snorunge till lagvrängare-
-så är ni fortfarande lantisslödder.
Min vän kanske kan påskynda det.
- Allt är skitsnack! - Toalett? -Ditåt.
Jag varnade dig, Bud, men du lyssnade inte.
Morska upp dig, Bud. Det är för ditt eget bästa.
DAMER
HYDROTERAPI - FYSIOTERAPI - ECT-KAMMARE
- Hämta henne. Vi har stängt. -Jag kan inte gå in på damtoaletten.
- Frun? -Kalla henne "mrs Carson".
Jäklar, hon är borta!
- Jed, jag kommer! Jed! -Vad fan är det där?
- Jag ska hämta dig! Hör du det? -Vad år det där?
Sen är det du, Isaac.
Är vi klara?
- Jed! -Vad fan är det där?
Jed! Jed!
Ni får inte vara här!
Fan ta henne. Jag kommer tillbaka.
Jed!
Lizzy! Kom fort! Ungdomarna är i korridorerna!
Jed! Jag kommer!
Jed!
Släpp mig!
- Min klient handlade i nödvärn. -Gå ut.
Hon var...
Så där. Lås överallt.
Otroligt att du gjorde det där.
Hjälper du mig?
Jag såg dig med honom.
Du vet att Ike är min själsfrände.
Det finns en nödutgång i källaren. Kom, följ mig!
Jag har sagt tusen gånger att vi är underbemannade.
Kom bara hit innan de...
Bara skynda er.
Vem där?
Var inte dum, Bud.
Bud.
De släpper aldrig ut dig. Tänk efter, Bud!
Vi drar åt helvete härifrån!
Ike, var är du? Ike!
Clair? För helsicke!
Fan!
- Vi gömmer oss. -Här.
Sluta! Sluta!
Kom.
Jackson har en gisslan! Upp med händerna! Doktorn har en fin bil.
- Nej! -Rör honom inte!
- Sluta! -Tyst!
De tänker sig för innan de skjuter när hon är med.
Hey. Hoppa in, dummer. Jag är skyldig dig en tjänst.
Fan ta dig, Gorman!
Nämen, vad fin du var då.
Du var tvungen att ta med den sötaste sköterskan, va?
Va? Jag valde inte henne. Nej, det gjorde Jackson.
Du behöver inte vara svartsjuk.
Varför skulle jag vara svartsjuk på en som ska dö?
Allting har sin tid.
- Jackson! -Äh, nu börjar det.
Vart är du på väg, kärring?!
Sätt ner mig!
Fan för dig!
Släpp mig! Släpp mig!
Gör du om det där så gör jag jordgubbspaj av dig.
Jag ska göra mig kvitt honom och döda honom mitt framför ögonen på dig.
Och det gäller er två också.
Om nån sticker så dör alla.
- Jävla as. -Jackson, vänta.
Vi ska alla hjälpa varandra. Det är okej.
- Byt om! -Du får henne inte att klä av sig.
Gör jag inte det?
Har du kläder under?
Då så.
Lägg av, ditt svin. Innan jag skär halsen av henne.
Så talar man inte om vår nya vän. Hon följer med oss hela vägen.
- Vart ska vi? -Mexiko.
Har du hört talas om det? Jag ska hitta pengar och bilar åt oss.
Vi kör till Austin och min mamma. Ni tas väl emot. Mamma älskar besök.
Så fort vi når gränsen till Mexiko går vi skilda vägar.
Jackson, vill du åka nånstans? Har du släkt nånstans?
Nej. Nej, Mexiko låter som en bra plan.
- Är du Sorells? -Ja, sir. Glad att du kunde komma.
- Vet vi vilka som gjorde det? -Nej. Men vi vet vilka som saknas.
- De tar fram journalerna åt oss nu. -Jag vet säkert vilka det var.
Det är inte ett förvirrat barns verk. Det här är ondska.
Och det måste stoppas.
- Är alla mina? -Alla utom en togs hit av dig. Ja.
- Vägspärrar? -1,5 till 3 mil ut.
Flytta dem längre ut. Alla poliser härifrån till New Mexico ska spana.
Hallå?
Är de fria? Letar polisen?
Ja, visst betalar vi dig. Håll oss bara underrättade. Vi ska hitta Jed.
- Langs bil sågs nyss. -Var?
Söderut på väg 385. Vi ses där.
- Sorells -Ja, sir?
Jag känner ungdomarna. De ger inte upp så lätt.
- Jag förstår. -Jag tror inte att du gör det.
Var inte blödiga för att de är barn.
Om ni måste skjuta först och låta Gud lösa det så är det tillåtet.
- Är det uppfattat? -Det är uppfattat.
- Jag är skithungrig. -Ska vi inte gömma oss?
De jagar en grupp med en mongoloiod. Vi går in parvis.
Och du...stannar ute. - Och du håller tyst.
- Vi har inga pengar. -Bla, bla, jävla bla.
Vi improviserar. Här finns mat, pengar och bilar att sno. Gå in.
- Vill du inte ha en sparv i munnen? -Jo.
- Mår du bra, vännen? -Frun...
- Du har inte rört din mat. -Jag är väl inte hungrig.
Jag stoppar det i en påse.
In i min mun.
Vad fan glor du på?
Ja, just det - ingenting.
Ska de se ner på oss? Det är inte roligt.
Vet du, kan inte du kolla om han har ett skjutvapen?
Han har ett skjutvapen.
- Vi startar ett bråk. -Okej.
Jag önskar att detta var normalt, att vi bara var två personer-
-här på fiket, vet du.
Jag önskar jag var nån annan.
Förlåt. Det där var mitt fel.
Det är dags för er att gå nu. Betala och gå.
Vi har inga pengar
Herrejäklar!
Fy fan, vad jag älskar Texas.
Lägg era nycklar och pengar vid bordskanten. - Clarice, ta en påse!
- Titta ner i bordet! - Clarice! -Jag kommer!
- Pengarna på bordet! -Är ni döva? Ta fram pengarna!
- Lägg dem på bordet! -Vi har inte hela dan på oss!
"Du! -Kom igen'
- Nej, vänta! -Tack.
Kom igen!
Fan!
- Släpp mig! -Vart ska du, kärring? - Håll henne!
Sluta!
Släpp mig!
Spring, spring, spring!
Hoppa in!
TREVLIGT ATT KÖTTAS
Jepp. Det var de. Inget snack om den saken.
- Vad hände? -De flippade ut och skar servitrisen.
Sen började de skjuta.
Såg du vartåt de stack? Vilken bil de tog?
- De kanske stack i en kombi. -Vilken färg?
Blå, tror jag. Eller grå.
En Ford.
Du kunde åtminstone ha stulit en bil med full tank.
Jag kollar inte bensinmätaren när nån skjuter på mig.
Det är okej. Det ordnar sig.
Var tysta nu.
Clarice, kom hit bort.
Ta dörren. Okej, på tre. Ett. Två. Tre.
Det luktar gammal lada. Du först, Lizzy.
- Gå nu in dit. -Gå in, för helvete.
Kolla hur där ser ut.
Här går bra att övernatta. Vi vilar upp oss-
- låter snuten köra förbi och äter min mammas grillmat till middag.
Han dog väl av ensamhet.
- Sätt dig. -Du repar dig.
Jag ska bara ta en titt, okej?
Du repar dig, men jag måste lägga på ett tryckförband.
Hembränt.
Det är bra, det är bra. Andas nu långsamt.
Kom igen, kom igen. Kom igen nu.
Kläm. Så biffiga armar och så kan du inte hårdare?
Det är bra.
Vi måste bara få tryck på det. Okej?
Här.
Jävla tur för dig att jag älskar dig.
- Vill du ha lite av det här? -Okej.
- Det får dig att må bättre. -Herregud. Verkligen?
- Ja, jag vet. Vad ska vi annars göra? -Ja.
Försiktigt. Ja.
Du förvärrar din sjukdom.
Min sjukdom?
Vad vet du om mig?
- Vad är det nu då? -Hon har sett våra journaler.
Och?
Hon vet var alla fostermorsor som har gett dig skit bor nu.
Nej, det gör jag inte. Jag såg bara sjukjournalerna.
Hon ljuger, Jackson.
Hon säger att hon inte vet. Än sen om hon såg nåt?
Vill du inte hitta din familj?
Bud är den enda familj jag har.
Ingen riktig familj? Det är det enda jag vill ha.
Sa du inte att din familj bor i Austin och skulle bli så glada att se dig?
- De flyttar för fan hela tiden. -Jag svär, jag vet inte.
- Kom igen. Vi låter henne vara, va? -Ar du kär i henne nu?
Visst, casanovan.
Lycka till med att få upp den efter all skit de har pumpat i dig.
Sov gott, era jävlar.
Bud, du tar första vakten. Upp ur sängen.
- Vad sa jag om att sticka? -Släpp mig!
Vi har en sak att ta tag i.
För att inte störa de sovande är det bäst du håller käft, va?
Spring!
Vad i helvete pågår här?!
Den här lilla grisen är den sämsta jävla utkiken i Texas.
Och den här lilla grisen försökte lämna oss alla med sin flickvän här.
Då är det kanske dags att vi gör oss av med all dödvikt.
Lugn. Jag har en plan som vi följer.
Ta med de här två till husvagnen.
Bud, du är en idiot. Jag fattar inte varför Gud skapade dig. Stick nu!
Jävlar.
Var är Ike? Hallå! Var är Ike?
Var tyst om det är andra där ute.
Du kan kyssa mitt Texas-arsle.
Ike!
- Var är Bud? -Åh, jävlar.
Ike?
Ike!
- Okej, kom. -Jackson, det är vår chans. Vi flyr.
- Hittar hon Bud så dödar hon honom. -Bud kan ta vara på sig.
Ike, var är du?
- Stanna! -Vad då?
Du vill inte se det.
Bud, är du okej?
Vad har du gjort, bjässen? Kom, så får vi upp dig. Kom.
Okej, jag får titta på dig. Nu går vi.
Ike, var är du?
Ike?
Jävla skit...
Nej. Upp med händerna, hjärtat. Det är över.
Jag har en!
Släpp vapnet.
Jag sa åt dig att släppa det!
Okej. Vänd dig om.
Var är de andra?
Vilka andra? Det är bara jag och Ike. Jag hittar honom inte.
- Säg var de är, så klarar du dig. -Vad har vi här?
- Jävla Hartman. -Han frågar bara en gång.
- Säg var de är nu. -Vad säger hon?
Det är bara hon och Isaac. Hon vet inte var han är.
Bara skitsnack då, va?
Kul att se dig igen, Clarice.
Herre jesus! Hon kunde ha dött.
Säg åt alla att sprida ut sig. De är nära. Hundarna är på väg.
Sprid ut er. Stor cirkel. De är i närheten, okej?
Ja, skratta du, hjärtat. Få se hur roligt det här blir.
Känner du det? Va?
Det här är din sista chans att säga det jag vill veta, stumpan.
Var är de?
Snutar! Snutar! Snutjävlar!
Snutjävlar!
Jävlar! Göm er!
- Fan. -Vem är han?
Han jagar såna som oss.
- Han är polis. -Han knäckte min näsa.
Han är korrupt och hatar slynglar.
Han fyllde Gorman House själv.
Kom nu!
Ner där.
Kom ut!
Ni kan inte fly!
- Kan man få höra skämtet? -Fan ta dig, gris. Du är skämtet.
- Du är helt värdelös. -Kom ut, sa jag!
- Har dina vänner skjutvapen? -Du är inte rättvisan.
Du är bara en tragisk gubbe som gråter över sin dumma döda dotter.
Om du sticker dör Bud och jag sen.
Jävlar, Hartman! Herre jävlar, Hartman.
Är du galen?
Har du glömt vad de gjorde på fiket? Det kallas rättvisa.
Släpp mig!
Gå in!
- Vad ser du? -Ett lik.
Ingen av dem. Det har legat där ett tag.
Vi går härifrån. De måste vara nära.
Lizzy! Hey!
- Sprid ut er! -Jävlar, hundar.
Vi har nånting här. Här finns fotavtryck!
Det är inget. Gå över åsen.
Rapportera det!
Stanna! Snälla, stanna!
Stanna!
Centralen, jag har tre misstänkta vid den gamla bron.
Uppfattat. Förstärkning på väg.
Rör dig fan inte!
Tillbaka! Kom inte hit!
Nej!
Sluta!
Herregud, de dödade Bud! Fan! Fan, fan, fan!
Fan! Fan! Varför stack du? Varför i helvete stack du?
Du är galen. Du dödade polisen.
Du gjorde så att Bud dog! Fan! Fan! Fan!
Du är precis som alla andra. Jävla lögnhals.
Varför trodde jag att du var annorlunda?
Hartman! Kör!
Hartman? Svara, Hartman. Är du där? Hartman?
Hartman, svara. Det är Sorells. Är du där?
Hartman? Hartman, svara.
Hallå?
Jag heter Elizabeth White. Jag togs som gisslan på Gorman House.
Elizabeth? Sorells, delstatspolisen. Var är du, hjärtat?
Jag vet inte. Jag är inlåst där bak i en polisbil.
- Vad ser du där? - En gammal lada.
Den ser helt fallfärdig ut.
Stanna där, vännen.
Centralen? Jag kör dit.
Ner där!
- Jackson? -Det finns ingen Jackson.
Det är Jed. Jedidiah Sawyer.
- Vad gör du med honom? -Jag ställer allt till rätta.
Vet du var han började?
Han mördade min dotter. Precis här.
Snälla, låt mig gå.
Du ska ingenstans.
Det här larvet börjar bli roligt.
- Vad vill du? -Var är Verna?
- Andra sidan stan. På Carsons gods. -Hon är inte där.
Det är om Jed.
Grisen är här. Han säger att det är om Jed.
Vad är det?
Hartman har din son. Gömd i en gammal lada nånstans.
- Låter det bekant? -Det låter rätt.
- Men jag då? -Vad då, du?
Jag trodde att vi hade ett avtal. Du vet, en slags överenskommelse.
Det hade vi.
Gris!
Nej- Nej, nej, nej!
Nej! Nej!
Vi går och hämtar Jed.
- Han är i den gamla ladan. -Är du säker på att han minns oss?
Jag har nåt som friskar upp hans minne.
- Gör inte det här. -Vem skulle veta det?
Jag.
Tyst, för tusan!
- Hej, Verna. Vi har väntat på dig. -Nej! Nej! Jed!
Elizabeth, hälsa på Verna Sawyer, Jeds faster.
Eller är det mamma? Eller bägge?
Du kom för sent, Verna. Han är död.
Och jag vet att ni Sawyers färdas i flock. Så var är de nånstans?
Kom in hit med er nu!
Ner på golvet! Verna, ner nu, för helvete!
Kom in!
Jag kanske ska döda varenda jävla Sawyer jag ser!
Jed? Jed?
Jed? Är du okej där nere?
Jed, kom igen nu.
Dra upp honom! - Vi hjälper dig, Jed.
Det här håller ihop allting tills du har läkt helt.
Okej, nu känns det när jag drar åt hårt.
Okej.
Åh, Jed...
Elizabeth?
Elizabeth.
Befria mig. Snälla. Snälla.
Varför?
Vad tänkte du göra med mig?
Jag vet inte.
Jag är ledsen. Det är jag.
Herre jesus.
Herregud, kom.
Nubbins, kom hit.
- Ge din bror nåt att äta. -Okej.
De är borta! De är borta!
Spring. Spring!
Okej. Kom!
- Du jävlades med fel familj. -Du är stolt över din skitfamilj, va?
Jed?
Fy fan.
Vad ska ni göra?
Det är inte över, pojk. För tusan!
- Det är inte över. Hör du det? -Jed, vad sa jag om utbölingar?
De fyller ens öron med lögner. Visa nu vem du är, Jed.
Se vad han gjorde med ditt ansikte.
Jackson, gör det inte!
- Tyst. Du står på tur. -Fan för dig!
Jäklar...! Spring och ta henne nu! Ta henne!
Jed, vad sa jag? Ta henne.
Ta henne, Jed. Ingen jävlas med vår familj.
Jackson, gör inte det här!
Snälla du, gör det inte.
Jag försökte hjälpa dig. Det var allt jag gjorde.
Du vet det, va? Lyssna på mig.
Det är inte för sent. Vi två kan komma härifrån.
Satmaran ljuger, Jed. Hon struntar i dig. Döda henne, döda henne nu!
Snälla, lyssna inte på henne.
Jag vet att det finns gott i dig. Jag har sett det.
Snälla du, lyssna. Det här är inte du, Jackson.
Det här är inte du. Det är din galna mamma!
Mammas duktiga pojke.
Det var bra gjort, Jed.
Du har gjort mamma stolt.
Text: Thomas Jansson Scandinavian Text Service 2017
Ansvarig utgivare:Kristina Pezsnecker Scanbox Entertainment Sweden AB